ADVARSEL _______________ Dette program består av en video og en lyd-del som begge er lisensiert av rettighetshaver kun for hjemmebruk. lngen annen anvendelse er tillatt.
Uautorisert kopiering, endring, utstilling, utleie, bytte, utlån, offentlig fremvisning, kringkasting - av denne Digital Versatile Disc, helt eller delvis, er strengt forbudt. Alle brudd medfører straffeansvar og vil bli forfulgt rettslig.
LlDENSKAPENS PRlS
Noen mennesker hører sin indre stemme klart og tydelig -
- og lever etter hva den sier.
Sånne mennesker blir enten sinnssyke eller sagnomsuste.
Tristan Ludlow ble født i de fallende bladers måne.
Det var en hard vinter.
Hans mor holdt på å dø da hun brakte ham til denne verden.
Hans far, obersten, tok ham med til meg.
Jeg la ham i et bjørneskinn og passet ham hele natten.
Etter hvert som han ble mann, lærte jeg ham om jaktens gleder.
Om å skjære ut dyrets varme hjerte og holde det i hendene -
- så dyrets sjel ble satt fri.
Oberst Ludlow hadde tre sønner, men Tristan var yndlingen hans.
Også jeg hadde hatt tre sønner, -
- men de var borte. For alltid.
Det var en meget vond tid.
Obersten hadde prøvd å hjelpe folket mitt, -
- men til ingen nytte.
Så han bestemte seg for å gå sine egne veier.
Han dro over fjellene for å bli kvitt galskapen -
- og begynne forfra.
Legge galskapen bak seg ...
Sånn levde vi i mange år. Og guttene ble store og sterke.
Alfred var den eldste av brødrene. Han var voksen for alderen.
Samuel var den yngste.
Det fantes ikke noe hans brødre ikke ville gjøre for ham.
De passet på ham som en skatt.
Et år ... jeg er gammel og husker ikke hvilket ...
... men det var det røde gressets måne -
- og lsabel Ludlow, deres mor, skulle reise bort for vinteren.
Hun sa at vintrene var for harde for henne, -
- og at hun var redd for bjørnene.
Hun var en merkelig kvinne.
Men hun kom ikke tilbake neste vår.
Etter det kom hun ikke så ofte på besøk.
Alfred skrev mange brev, men Tristan nektet å snakke om henne.
Hans verden var her. Hos meg.
Alle krigere håper at de får en sømmelig død -
- men Tristan ville ikke vente. Han dro av gårde for å finne sin.
Tristan. Tristan!
- Var det en bjørn? - Ja.
Klarer du å puste? Ta bort hånden din.
Ditt dumdristige fjols.
Var det One Stab som lurte deg?
Du fortjente å dø. Tenk at du har levd så lenge.
Jeg har alle disse brevene.
Les dem.
Det er brevene fra Ludlow, lsabel, Samuel.
Fra hele familien. Hele historien.
Det står her alt sammen.
1 3. april 1 9 1 3.
Kjære lsabel, jeg er ikke så dum at jeg prøver å leve livet om igjen.
Men jeg har ikke vært særlig flink til å oppdra sønnene våre alene.
Jeg visste ingen ting om barn. Jeg er opplært til å lede menn.
Dette er mye vanskeligere.
Kjære William, du påtar deg som vanlig for stor skyld.
Sønnene våre går sine egne veier. De er viljesterke.
Men det var jo vi også.
Jeg har store nyheter om Samuel. l et te-selskap for Amy Lowell -
- forelsket han seg i en frøken Susannah Finncannon -
- og det vil nok forundre deg, men de er faktisk forlovet.
Han tar henne med til Montana så hun får treffe brødrene hans.
Husk å være så høflig som bare du kan være.
Der er han.
- Hvordan har du det? - Fint, og du?
Hei, Samuel. Det er godt å se deg.
Far ... Susannah, min forlovede.
- Miss Finncannon ... - Hyggelig å treffe deg.
Og dette er Alfred.
- Hunden din. - Den ser ut som en hest.
- Det var et merkelig dyr. - Finn er en champion.
- Liker du eksotiske hunder? - Ja veldig, mr. Ludlow.
Du kan kalle meg Susannah.
- Han er bare gode, gamle Alfred. - Klapp igjen.
- Hvor er Tristan? - Ute et sted. Du kjenner jo ham.
Han kommer i kveld. Ellers ligger han tynt an.
Nå, miss Finncannon, var reisen behagelig?
Hun er en yndig pike, men jeg tror -
- at tapet av foreldrene har gjort henne til et sart vesen.
Noen ganger tror jeg hun føler seg veldig ensom.
Men nå har hun fått en ny familie, ikke sant?
Tyskerne lager kaos i Kroatia -
- for å skape en situasjon som kan dra hele den siviliserte verden ...
Ordet ''sivilisert'' er upassende i enhver diskusjon om politikk.
Mor har sagt at du støtter sosial-reformistene.
- Du omtaler dem som en sykdom. - Nei da, jeg holder med deg.
Moren din har fortalt om One Stab. Hun sier at han var en stor kriger.
Han har en sekk full av skalper som bevis. Men ikke vær redd, -
- nå er han bare opptatt av far. De er er veldig glade i hverandre.
- Snakker han engelsk? - Stab? Engelsk?
Det vil han ikke nedverdige seg til. Vil du vel, Stab?
Men pass deg. Han skjønner det.
Der kommer Tristan.
- Fikk du ikke mat der oppe? - lkke så mye.
- Det lukter av deg. - Har du savnet meg?
- Er du i bakrus? - Jeg er fremdeles full.
Er hun ikke flott?
Dette er altså Tristan ...
Snakker han engelsk?
Miss Finncannon, Det er en glede å treffe deg.
Jeg ønsker deg og styggen all lykke i livet.
lkke bry deg om broren min. Hunden din er mer dannet enn han.
- Her er rommet til mor. - Så nydelig.
Hyggelig å hilse på deg, Pet.
Argemonia albeflora, bungofolia og ...
- Angelica arguta. - Hvilken er det?
Denne.
Angelica Susannah.
Hei.
Du må være lsabel Two.
Jeg har allerede hilst på moren og faren din.
- Hvor gammel er du? - Tretten.
Da jeg var tretten, ble jeg sendt på kostskole.
Jeg hatet det.
Kan jeg hjelpe deg?
- Du skal gifte deg med Samuel? - Ja, det skal jeg.
Jeg skal gifte meg med Tristan.
Da blir vi søstre.
- Så dere har hilst på hverandre. - Jeg hjelper lsabel Two.
- Vil du hvile? Du er vel trøtt? - Nei, på ingen måte.
Det er så forfriskende med denne strålende -
- og uventede gaven fra Gud.
Men det er ikke noen gudegave om vinteren.
- Hvor er Samuel? - Sammen med faren din.
- Så forståelsesfull du er. - Nei. Bare glad.
Alfred!
Våkn opp. Samuel vil høre om kalvene du henter i Cheyenne.
Kom her.
lkke hør på faren min.
Han liker hevde seg ved å behandle oss som evneveike barn.
Derfor priser vi Herren og alle hans velsignelser. Amen.
Fortell far det du sa om Wien.
Keiseren vil ikke gjøre noe for å forhindre Serbias fall.
Vi snakker ikke om krig ved bordet.
Susannah har hørt at England mobiliserer.
- Og her sitter vi. - Takk Gud for det.
- Vi skal vel ikke fravike vår plikt? - lkke det?
Unnskyld. Jeg pakket så nøye at jeg ikke fant noen ting.
Takk.
Kjære lsabel. Det er så uvant å ha en kultivert kvinne her igjen.
For ikke å si berusende.
Nå som alle sønnene mine er samlet her igjen, -
- fylles jeg med en dyp og rolig glede. Jeg takker Gud.
Du, Stab.
Der er en av vennene dine.
Jeg vedder en dollar på at han fanger henne.
Godt jobbet.
Dere ser ut som kremtopper.
lkke kjør ham så hardt, Susannah.
- Her. Jeg skal snakke med Tristan. - Du gjør skam på oberstens navn.
- For en blåveis. - Ja, men hun fikk svar på tiltale.
Hun gjør meg målløs.
Hun er full av tanker og teorier, og hun er ...
- Hun er ... - Hva?
lngen ting.
- Hvordan temmet du hoppa? - Å nei, du ... Hva er hun?
Hun er lidenskapelig.
- Er hun jomfru? - Selvfølgelig er hun det.
Er du?
- Ja. - Skal dere vente til dere er gift?
Hun sier ...
Susannah synes at ...
Nei, vi skal ikke vente.
Er du redd for at du ikke klarer å leve opp til forventningene hennes?
Jeg er vel det, på en måte.
- Har jeg grunn til det? - Gud velsigne deg.
Du er god i alt du foretar deg. Sikkert også i knulling.
- Hun er min vordende hustru. - Så du vil ikke knulle henne?
Nei. Jeg vil være sammen med henne.
- Jeg anbefaler deg å knulle. - Du er umulig.
- Tristan har ikke gjort noe. - lkke vær bekymret for Tristan.
Dette er John T. og James O'Banion. De eier det nye handelshuset.
God morgen, Alfred.
Vi leter etter en mann som kanskje befinner seg i traktene.
Han heter Tom Cullen. Jeg har en tegning av ham.
- Hva har han gjort? - Kjenner du ham igjen?
- Ja. - Vi har ham.
Han var her for fire, fem år siden. Han jobbet her en tid.
Han skulle til San Francisco for å dra videre til Australia.
- Eller var det Hongkong, Alfred? - Jeg tror det var Hongkong.
- Hva er han etterlyst for? - Det er en sak av privat karakter.
Privat? Din stilling er da offentlig, sheriff?
''Et gys fikk Rikki Tikki Tavi til å hoppe to skritt bakover.''
''Gradvis kom et hode til syne, og så den utspilte halsen til Nag, -
- den svarte kobraen.'' Jeg kan lese noe annet.
Tyskerne har brutt gjennom ved Armentières.
Det britiske 3. korps sitter fast i det belgiske lavlandet.
Og denne avisen er én uke gammel.
- Jeg kan tjenestegjøre som offiser. - Og føre andre mennesker i døden.
- Soldatene dine forgudet deg. - De var fordømt dumme.
Dette er et vendepunkt i historien. Hvordan kan vi ...
- Far, du har jo oppdratt oss til ... - Å tenke selv!
- Og forsvare det som er vårt. - Vi har mistet to fettere.
lkke snakk til meg som om jeg aldri har opplevd en krig.
lkke en krig som denne.
Det sa de om borgerkrigen og om indianerkrigene.
- Det sier avisene alltid om krig. - Dette er åpen aggresjon.
Det blir ikke mer snakk om krig i dette huset. Basta!
Beklager, Susannah.
Jeg drar til Canada og verver meg.
Jeg blir med ham.
Unnskyld. Jeg ville snakke med deg om det i kveld.
Det er det mest ærefulle jeg kan gjøre.
- Hva er det ? - En bok faren min har skrevet.
Han ville få regjeringen til å endre politikken overfor indianerne.
- Samuel ombestemmer seg ikke. - Du må gjøre det for ham.
Hva hendte mellom dem?
Far sier at hun ikke likte seg her.
Jeg tror de var mest forelsket i ideen om hverandre.
lkke la ham dra.
Jeg skal passe på ham.
1 4. oktober 1 9 1 4.
Kjære lsabel, i dag forlater sønnene våre sitt hjem -
- for å forsvare et England de aldri har kjent.
Og jeg kan ikke hindre dem i det.
lsabel, jeg har prøvd å beskytte sønnene våre mot all ondskap, -
- og nå vil de oppsøke den selv.
Vær forsiktig.
Du er ikke nødt til å reise.
Alfred.
Adjø. lkke vær redd.
Pass på deg selv.
Samuel.
- Jeg tar med keiserens hjelm hjem. - Bare du kommer hjem selv.
Tristan.
- Pass godt på Samuel. - Det skal jeg.
Oberst Ludlow sa:
''Ri med dem til Calgary og før hestene tilbake. ''
Fordømte tosker, kalte han dem. Fordømte tosker.
Sønnene til obersten skulle ikke ri i krigen på gamle gamper.
Uansett om de var noen fordømte tosker.
Vi går inn til dem.
Ta med deg tallerkenen din.
Han kommer tilbake.
Kan vi sette oss hos dere? Vi føler oss ensomme der inne.
- Hva heter hun? - Lady. Tristans Lady.
Kjæresten til Tristan heter lsolde.
- Du vet vel hvem lsolde var? - Nei.
Datteren din trenger utdannelse.
Hun kan lese og skrive. Skolegang vil skape bekymringer.
- Jeg kan undervise henne selv. - Får jeg hjelpe?
Litteratur, historie, matematikk.
Hvis du gir din tillatelse, Decker. Din også, Pet.
Hva synes du?
- Hva skal hun bruke det til? - Leve et rikere liv, selvfølgelig.
- Hun er en halvblods. - lkke her.
- Tristan sier jeg er halvblods. - Gjør Tristan det?
Halvt jord-ekorn og halvt hauk.
Når hun har gjort pliktene sine.
- Skål for oss alle. - For deg, sir. Og frøken.
Og for guttene.
Og guttene.
- Tristan, hold deg til din avdeling. - De er så kjedelige.
Jeg vil heller slåss med deg.
Gå, kamerat.
3. februar 1 9 1 5.
Kjære Susannah. Grusomheten er ubeskrivelig.
Det er ikke som jeg forventet.
l kveld når jeg ber for de som har dødd så opprivende og tappert, -
- innrømmer jeg at jeg også ber for egen heder.
Er det galt av meg å ville hevde meg i kamp, som far?
Men jeg blir skjermet så grundig at jeg kanskje aldri får sjansen.
- Er du skadd? - Det er bare en rift.
Nå skjønner jeg at far hadde rett, og at jeg var naiv.
- Slipp meg. - Du blir her.
Vi overgir våre legemer i Guds varetekt, og går til kamp med ære.
Fulle av tillit. Og i Guds navn.
- Vi sitter fast. - Vi må vente.
Susannah, jeg vil ikke la desperasjonen ta overhånd, -
- men iblant virker det som om all verdighet er borte.
Alfred begynner å bli bedre. Men han og Tristan -
- har glidd fra hverandre.
Jeg savner deg veldig.
Du er ren, ekte og opphøyd.
Jeg lukker øynene og tenker på deg.
Jeg angrer på at vi hørte på andre og ikke giftet oss med en gang.
Og at jeg reiste før vi fikk vært ordentlig sammen.
Bli på gården og vent på meg.
lkke la far bekymre seg.
Jeg vet at Gud vil beskytte meg. Med god hjelp fra Tristan -
- som er mer opptatt av å passe på meg enn å slåss.
Ha det godt, min elskede. Din Samuel.
- Kapteinen vil ha dette oversatt. - Alfred vil snakke med deg.
Jeg kommer. Kom deg videre.
- Alfred ... - Hvor er Samuel?
Han driver og oversetter. Det ser godt ut.
- Vin? - Få bort den flasken.
- De sier du får medalje. - De skal sende meg hjem.
- Så fint. - Jeg kan ikke svikte mennene mine.
- Tull. - Eller de som ennå lever.
MacKenzie er her. Beinet hans er blitt verre. Han sa ...
- Hva da? - Hva sa han?
Broren deres drar på rekognosering i stedet for ham.
Jeg sa du ikke skulle slippe ham av syne.
Samuel.
Tristan.
- Tristan. Tristan. - Jeg er her.
Jeg kan ikke se noe.
Jeg klarer ikke å bevege meg.
Jeg kommer!
Jeg har deg. Du klarer deg. Du klarer deg.
Nå skal vi hjem.
Fordømte Gud!
Tristan ...
Tristan.
Tristan, det er meg.
20. mars 1 9 1 5.
Kjære far og Susannah.
Jeg er blitt dimittert, men kan ikke komme hjem ennå.
Jeg vil be bestefar Ludlow om å få bli med til sjøs.
Hva vår elskede Samuel angår, sender jeg dere hjertet hans.
Alfred tar det med seg.
Begrav ham oppe ved klippen hvor han pleide å tegne fugler.
Din sønn Tristan.
Vel ...
Han var den beste av oss. lkke sant?
God natt.
God natt, far.
Alfred ...
Det du så kvelden før Samuel reiste ...
- Vær så snill, ikke ... - Det er viktig.
Det var Samuel jeg elsket.
Tristan kommer tilbake en dag.
Da blir faren din glad.
Susannah skulle tilbake til Boston med morgentoget.
Men nordavinden blåste i tre dager. Så hun måtte vente.
Obersten insisterte på at hun ble til våren.
Huset var altfor tomt, sa han.
Han sa at dette fremdeles var hennes hjem.
Han skulle ha latt henne reise.
Men hvordan kunne han vite hva som kom til å skje.
Det var ikke hennes skyld.
Hun var som vannet som fryser i steinen og splitter den.
Det var ikke mer hennes feil enn det er vannets feil -
- når steinen splittes.
Susannah ...
Du vet hvor mye jeg ... Du vet hvor mye jeg elsket Samuel.
Og jeg tror du vet at ...
l respekt for ham vil jeg si det her. Jeg tror du vet -
- at jeg er forelsket i deg.
Jeg forelsket meg ved første øyekast. Akkurat som i en roman.
Det er den romantiske påvirkningen fra mor som kommer fram i meg.
- Du gjør det ikke lett for meg. - Unnskyld.
Har jeg grunn til å håpe at du kan lære å elske meg?
lkke på samme måten som Samuel. Men nok til å ...
Vi kunne bygge et liv sammen. Et godt liv.
Jeg tror ikke det, Alfred.
Du høres ikke sikker ut. Det er kanskje en mulighet?
Jeg ville bare bringe deg lidelse.
La meg bedømme det.
Det var ikke jeg som ødela det. Men jeg klarer meg fint uten deg.
Ta deg en lur.
Oberst.
Se der.
Jeg skal inn til byen. Hvis ...
Velkommen hjem, sønn.
Tristan. Tilbake i hel ved.
- Jeg klarte ikke å redde ham. - Selvfølgelig ikke.
Jeg klarte ikke å redde ham.
Hadde dere en fin ridetur i dag?
Unnskyld meg, far.
Tristan ...
Når skal dere gifte dere?
God morgen.
Faen ta deg. Du skal gifte deg med henne.
- Så hun blir en ærbar kvinne? - Ja.
Faen ta deg.
- Jeg gjør det hvis hun vil ha meg. - Ha deg?
Elsker du henne?
Eller forførte du henne for å ergre meg?
- Hva med Samuel? - Samuel?
- Fortell meg om Samuel. - Vi elsket ham. Nå er han død.
Alt klaffer for deg.
Du elsker henne. Derfor tilgir jeg deg for denne gang.
Hvis du sier det en gang til, er vi ikke brødre lenger.
En gang til.
- Du kan ikke gjøre henne lykkelig. - Jeg skal forsøke.
Du kommer til å mislykkes.
Jeg reiser i dag.
Jeg ønsker dere alt godt.
Adjø, sønn. Lykke til.
7. september 1 9 1 5.
Kjære mor. Jeg tror jeg har funnet min plass her i livet.
Helena er en by som er blitt moderne over natten.
Den er full av tidens energi og mangfold.
Jeg føler at jeg lever.
Det fins mange muligheter for en som vil jobbe hardt.
Jeg blir allerede omtalt som en ærlig og real person.
Jeg er stolt av å kunne kalle byens fremste borgere -
- for venner av meg.
De er like opptatt av å se denne byen vokse som jeg.
Takk for kjærlig brev. Du forstod min lengsel.
Du forstår min skuffelse. Det er en stor trøst.
Hver kveld ber jeg om at jeg skal klare å tilgi Tristan.
Jeg vet du forstår. Din hengivne sønn Alfred.
Gi deg!
Pokker.
Hvis vi får en sønn, vil jeg kalle ham Samuel.
Hvis det blir en jente: lsabel.
Jeg kommer alltid til å elske deg.
Og du vil holde ut med meg fordi du vet hvor høyt jeg elsker deg.
Tristan.
Glem det.
Jeg har hørt fra mor.
Alfred har slått seg sammen med O'Banion-brødrene.
Han gjør det godt.
- Alfred klarer seg godt overalt. - Unntatt her hos oss.
Det er min skyld. Jeg sviktet Samuel også.
lkke si det. Det var i Guds hender.
Jaså?
Oberst. Vi har mistet noen kalver i fjellet. Kanskje det er en bjørn.
Min bjørn?
- Skyt den du, Tristan. - Det kan du banne på at jeg skal.
Jeg vet ikke hvorfor Tristan ikke skjøt den fordømte bjørnen.
De gamle sa at når menneske og dyr blander blod, -
- blir de ett.
- Jeg sa fire øl, mr. Satchleben. - Og ingen indianere, sa jeg.
Han er ganske så sivilisert.
Gi ham en øl. Faren min sa fire.
- Vi blir nok enige. - Gi ham en øl, for helvete!
Hold deg utenfor dette.
Du er dum hvis du slåss med en som er mye tyngre enn deg -
- og som akkurat nå finner fram et våpen. lkke sant, mr. Satchleben?
Så han kan dele skallen din i to, så du segner død om. Gi deg!
Jeg skal ha fire øl. Nå.
Eieren forbyr oss å servere indianere.
Unna!
Ser du den mannen? Ser du ham? Han heter One Stab.
Han er en aktet Cree-indianer og har tatt hundrevis av skalper.
Han er en venn av oss, og han er tørst.
Jeg tror det var bjørnen i ham som våknet.
Knurrende dypt inni seg.
Vil du si adjø?
Tristan?
Hvor lenge blir du borte?
lkke så lenge. Noen måneder.
- Jeg kan gjøre det bedre for deg. - Nei.
Hvis vi hadde et barn -
- eller jeg var gravid, ville du dra likevel?
Ja.
- Gi meg en sjanse. - lkke snakk sånn.
Se på meg.
Jeg venter på deg.
Samme hvor lang tid det tar.
Jeg venter på deg for alltid.
- Kommer han tilbake? - Jeg vet ikke.
Stab sier ja.
20. april 1 9 1 8. Kjære Tristan.
Det har gått flere måneder uten at jeg har hørt fra deg.
Det eneste livstegn fra deg, var en pakke fra New Guinea.
Den var full av rare tegn og inneholdt et armbånd.
Til meg, antar jeg. Eller kanskje ikke?
Vil du høre om hva som skjer her?
Kvegprisene synker, og vinteren tar aldri slutt.
Hvorfor skriver du ikke?
Er du redd for å fortelle meg at du aldri kommer tilbake?
Det går fortsatt bra for Alfred.
Han har utvidet og har forretninger i Chicago og Washington.
Jeg skjønner ikke så mye av det.
Han vil ha lsabel på kostskole, men hun vil ikke flytte fra gården.
Hun òg venter på deg.
Jeg vet ikke hvor jeg skal sende dette brevet, -
- eller om du i det hele tatt vil ha det.
Jeg skrev det for min egen skyld.
Og gjemmer det sammen med alt som er usagt og ugjort mellom oss.
1 2. desember 1 9 1 9.
Kjære Susannah.
Jeg er blitt jeger.
Si til Stab at det fins dyr her som ikke fins i bøkene.
Og jeg har skutt dem alle sammen.
Susannah, alt vi hadde er dødt.
Jeg føler meg død.
Gift deg med en annen.
Vi får visst besøk, oberst.
Jeg kommer for å be om din velsignelse.
- Disse herrene ... - Og mange flere.
- De vil at jeg skal stille til valg. - Hvilket valg?
- Til De forente staters Kongress. - Vi har stor tro på ham.
Jøss, Alfred.
Hva regner herrene med å få ut av dette?
- Hva mener du? - Som sagt; hva vil dere oppnå?
Jeg tror ikke disse herrene ...
Tror du de støtter deg av patriotiske grunner eller pga. din ærlighet?
Jeg er ikke et barn lenger.
- Kongressen ... - Den kjenner jeg så altfor godt.
- De sakene vi ... - lndianerne!
Det dreide seg om indianerne den gangen.
Det fins ikke noe mer grotesk enn synet av et barn som blir skutt.
Eller nedslaktingen av en sovende landsby.
Sånn løste regjeringen den saken. lntet har overbevist meg om -
- at den er blitt klokere, mer fornuftig eller mer menneskelig.
lfølge min far, som jeg har den dypeste respekt for, -
- er regjeringen verken klok eller menneskelig.
Som hans sønn blir det min klare plikt -
- å sørge for at disse verdiene gjøres mer gjeldende i Kongressen.
Takk for velsignelsen din, far.
Vil dere vente på meg ved bilene?
Er alt i orden? Hva er i veien?
ALT Vl HADDE ER DØDT. GlFT DEG MED EN ANNEN.
Hva skal jeg si? Tristan har alltid vært en villstyring.
- Derfor elsker du ham. - Gjør jeg det?
Jeg gjør vel det.
Han elsker deg virkelig.
Alfred. Hun skal gifte seg med broren din.
- Ja. Det burde du minne ham om. - Han kan ikke forsvare seg nå.
Nei, men du forsvarer ham og det som er hans -
- selv om han har sviktet dere begge.
Jeg skal ikke nevne andre navn.
Faen ta deg! lkke legg skylden for Samuels død på sønnen min.
Samuel ville selv bli soldat. Staten sender soldater i døden.
Parasitter som deg. Faen ta deg!
- Og faen ta deg. - lkke bland henne inn i dette.
- Forsvinn fra mitt hjem. - Fordi jeg vil tjene landet mitt?
Fordi jeg, som du, elsker en kvinne som ikke vil ha meg?
- Han brukte henne. Så stakk han. - Hold opp, Alfred ...
Jeg elsket henne.
Jeg elsker henne fremdeles.
Han stjal henne fra meg -
- og han stjal henne fra Samuel før krigen.
Gud hjelpe meg, jeg dreper deg.
Les brevet fra din kjære Tristan.
Susannah.
Du fortjener å bli lykkelig.
Sent den kvelden fant vi obersten på gulvet ved siden av peisen.
Han klarte ikke å bevege seg.
Håret hans ble hvitt over natten, han ble med ett en gammel mann.
Tristan sluttet å sende brev.
Etter flere år hørte vi at han var blitt sett på et skip.
Det var på vei opp en elv hvor ingen hvit mann hadde vært.
Vi fikk høre fortellinger. Merkelige fortellinger.
Så hørte vi ikke noe på årevis.
Vi hadde mistet ham. Det var det eneste vi visste.
Men hvert år i de fallende bladers måne -
- drømte jeg at bjørnens stemme inni ham hadde stilnet, -
- og at Tristan kanskje kom tilbake til verden.
Men så kom vinteren og nok en vår.
Han kom fortsatt ikke hjem.
Hva skal han nå?
Tristan!
Hun er en sta merr, men hun er din.
Velkommen hjem.
Hallo, gamle gubbe. Hvor er far?
Stab?
Han ble ramt av slag for noen år siden. Han kan ikke snakke.
Han vil feire.
ER GLAD
Det er jeg også.
Denne er til deg, far.
Til oberst William Ludlow fra hans sønn Tristan.
Jeg visste det ikke.
Dette er villsvin-tenner. Laget av en kriger fra Java.
Han òg var en stor mann.
Decker.
Her, Pet.
Jeg har med ting til mor og lille lzzy og Susannah.
Hva er det?
Fortell ham det.
Alfred og miss Susannah giftet seg for flere år siden.
Broren din sitter i Kongressen.
De bor i et stort hus i Helena.
Sånn skal det være.
Kvegprisene gikk til bunns etter krigen.
Det så ikke ut til gjøre ham noe. Han mistet nesten alt.
Vi skal få alt tilbake. Med hester eller på andre måter.
Vi skal klare det.
Han sier at broren din stemte for forbudet på brennevin.
- Synes du jeg skal bli spritsmugler? - Det er ganske lønnsomt.
Faen ta dem. Faen ta hele regjeringen.
''For evig'' ble altfor lenge, Tristan.
Jeg vet det.
Her. Jeg vil ikke ha det.
De sier det er magisk.
Og at den som bærer det er beskyttet.
Behold det.
Vil du ikke hilse på Alfred?
Det er nok best at jeg ikke gjør det.
Hils ham og si hei og gratulerer.
Han liker deg.
Velkommen hjem.
lsabel?
Jeg vil gi ham til deg.
Jeg har noe til deg også.
- Den er fra lerapetra på ... - Kreta.
Jeg vet hvor det er. Faren din lærte meg om Europa.
Den lille jenta. Det er meg, ikke sant?
Takk, Tristan.
Det var da Tristan gikk inn i en rolig periode i livet sitt.
Bjørnen i ham sov.
Lykken har mange uttrykk.
Tiden går, og vi blir fort trygge.
Jeg har fått en uvanlig nyhet.
Tristan er hjemme igjen.
Jeg vet det.
Vet du det? Hvordan?
Jeg har truffet ham.
Var han frekk nok til å komme hit for å treffe deg?
Nei. Han ville snakke med deg, men trodde du kanskje ville bli sint.
Jeg tror han hadde rett.
Hva sa han?
Han ba meg hilse deg og si hei og gratulerer.
Så dum jeg er.
Fortalte han deg nyheten?
Hva synes du?
Det er jo helt absurd.
Han vil gifte seg med lsabel Two.
Hun er så å si søsteren vår.
- Hun kan ikke være mer enn 1 9? - 20.
Hva er det Decker tenker på siden han går med på det?
Han er kanskje opptatt av at datteren hans blir lykkelig.
Lykkelig? Sammen med Tristan?
Du av alle burde vite at det er dømt til å mislykkes.
Men jeg er ikke lsabel Two.
2. juni 1 92 1. Kjære Tristan.
Det gleder meg å høre at du skal gifte deg.
Faren din er nok veldig glad. lsabel Two er som en datter -
- for ham. Siden hun er oppkalt -
- etter din mor, virker det forutbestemt.
Det var som bare ...
Samuel Decker Ludlow.
Kjære Tristan ...
Det gleder oss å høre om din nyfødte sønn.
Vi òg ønsker oss et barn, men jeg må nok oppgi håpet.
Alfred tenker ofte på deg. Jeg håper vi treffes en dag.
Din sønns navn er av stolt og edel byrd. Han lever nok opp til det.
Du må hilse lsabel Two og din far og alle de andre.
Din Susannah.
God kveld, mine herrer.
- Vi må snakke med deg om noe. - Greit.
Som du vet, er det vi som leverer brennevinet her.
Du har virket i det små, som en amatør.
Men i det siste har du hatt litt for store forsendelser.
Jeg begynner å bli utålmodig. Så neste gang vi støter sammen, -
- blir den siste.
Du lurer kanskje på hvorfor du fremdeles er i live?
Fordi broren din er kongressmedlem Ludlow.
Kenneth, Thomas ...
Hei, Alfred.
Hei, Tristan.
- Hvem er denne unge mannen? - Samuel.
Hei, Samuel.
Så skjønn hun er.
Hei, lzzy. La meg få se henne.
- Samuel? - Hei. Hvem er denne damen?
Jeg er din tante Susannah.
Jeg kjente din onkel Samuel som døde i krigen.
- Jeg synes du ligner på ham. - Det samme sier bestefar.
- Han var veldig modig og snill. - Det sier bestefar også.
Når jeg blir stor får jeg geværet hans. Kommer du og ser på det?
Det vil jeg veldig gjerne. En dag.
- Han er en fin gutt, Tristan. - Det er han.
Er alt bra med far?
Ja, etter forholdene.
Jeg skulle ønske ...
Beklager at jeg avbryter.
- De venter på talen din. - Jeg kommer snart.
- Håper vi ses igjen snart. - Det ville glede meg.
Kenneth.
Se der borte.
Få tak i Tynert.
Du unngikk et hull, Stab.
Vi har hørt at du frakter gods som er i strid med brennevinsloven.
- En kasse irsk whisky til faren min. - Jeg må beslaglegge den.
Da blir han skuffet.
Hold ham.
- La oss komme oss av gårde. - Han har en konvolutt i lommen.
Broren min sa du skulle holde deg unna.
Få ham inn i bilen.
Jeg vil ikke snakke med ham.
Jeg er så lei meg.
Vil ikke far snakke med meg nå heller?
Han sier at regjeringen er skyld i lsabels ...
Det er noe vi må snakke om.
Konstabelen du slo, døde nesten.
Alle forstår deg.
Men de sier at du må erkjenne deg skyldig og sone 30 dager i fengsel.
Og hva med han som skjøt?
Han fikk en advarsel.
- Og O'Banion-brødrene? - Det skjer ikke noe med dem.
Vær forsonlig, Tristan. Det var en grusom og tragisk ulykke.
Hør, Tristan. Legg det bak deg.
Du rotet deg oppi noe.
Gi meg noen minutter.
Jeg er så lei meg.
Vi elsket henne alle sammen.
Hvordan har du det?
Vi ser deg aldri.
- Jeg holdt en tale her om dagen. - Gjorde du det?
Min første offentlige opptreden.
Den handlet om ...
Den handlet om kvinners ansvar.
Det er godt å se deg.
Unnskyld ...
Jeg drømmer ofte at jeg er mor til barna dine.
Jeg ville at hun skulle dø.
Kanskje jeg til og med ville at Samuel skulle dø.
Du hadde ikke noe med Samuels død å gjøre.
Og ikke noe med lsabels død å gjøre.
Hadde jeg ikke det?
Dra hjem.
Dra hjem til Alfred.
Hvor har du vært?
Bare ute og gått en tur. Jeg trengte det.
- Hvorfor er du hjemme? - Legen ringte da du ikke kom.
Så ringte jeg hjem. Og siden du ikke var her ...
Jeg er veldig trøtt. Jeg går og legger meg.
Du vant. Jeg kommer hjem med henne. Alfred.
Jeg fulgte alle reglene.
Samfunnets. Guds.
Men du ...
Du fulgte ingen regler.
Men det var deg de elsket mest.
Samuel, far ...
Til og med min egen kone.
Jeg vil gjerne være litt alene med henne.
Da Samuel døde ...
Da Samuel døde, fordømte jeg Gud.
Jeg fordømte meg selv og alle andre.
Nei.
Du er ikke fordømt, Tristan.
Det går jeg ikke med på.
Du er ikke fordømt.
Dette er en gentlemans pistol. Mye mindre, men like farlig.
Vil ikke du ha en sånn?
Samuel. Samuel, kom her.
Gå til Pet.
Kom dere inn i huset.
Han er en fin gutt.
Du vet at vi ikke er her for å arrestere deg.
Før meg inn i skogen. Sønnen min skal ikke se på.
La oss få det overstått.
- Oberst Ludlow. - Hva er det som foregår her?
Hva som foregår?
Det er ganske tydelig at du er fritt vilt fra nå av.
Alfred ...
Jeg vil be deg ta vare på barna mine.
Ta vare på Samuel.
Det er en ære, bror.
Jeg ville så gjerne ta skalper, men det var ikke mitt bytte.
Den natten begravde vi likene -
- og dumpet bilen i et dypt tjern i øvre Missouri.
Jeg husker da Tristan var liten.
Den gangen trodde jeg aldri han kom til å bli gammel.
Jeg tok feil. Jeg tok feil mange ganger.
De som elsket ham mest, døde unge.
Han var steinen de ble knust mot, -
- samme hvor mye han prøvde å beskytte dem.
Han hadde sin ære og fikk et langt liv.
Han fikk se barna sine vokse opp og stifte egne familier.
Tristan døde i 1 963 i de bristende knoppers måne.
Han ble siste gang sett nordpå, hvor jakten ennå var god.
Graven hans er ikke avmerket. Det gjør ikke noe.
Han hadde alltid levd i grenselandet -
- mellom denne og den andre verdenen.
Det var en sømmelig død.